AbstractIntroduction: Hand Arm Risk Assessment Method (HARM) is a tool to assess the risks of developing complaints of the arm, neck or shoulders during manual work. The method was developed in the Netherlands primarily for employers, but is also used as an aid to work environment inspectors. The purpose of this study was to evaluate the HARM-method for assessment of biomechanical exposure of the upper limbs when performing manual tasks as well as its suitability to be used within work environment inspection. Methods: Ten labour inspectors conducted assessments of five video-recorded work tasks. Assessments made with HARM were compared with those made with the Assessment of Repetitive Tasks (ART) tool and with ACGIH Hand Actvity Level (HAL) - both methods for assessment of biomechanical exposure of the upper limbs - and with the model for the assessment of repetitive work in the provisions of the Swedish Work Environment Authority on ergonomics for the prevention of musculoskeletal disorders, AFS 1998:1. HAL is based on a threshold limit value for hand activity. The method combines the assessment of hand activity with perceived effort in the hand and forearm. The assessments were made twice, two weeks apart. Following each assessment the inspectors answered questions about the suitability of each method. Three experts (X) made the same assessments, first individually just like the inspectors’, and then they agreed upon a consensus estimation. Head and upper arm position were registered by inclinometer, wrist movements with electro goniometer. The observers' assessments were compared with a “gold standard” that was created by the results of the technical measurements which replaced the consensus estimates for the head and arm positions as well as wrist motions in the HARM, ART and HAL assessments. Results: The inspectors' assessment of HARM and ART showed in comparison with the respective “gold standard” some underestimation of risks. Conformity in the test-retest was 68 % at appraisal with HARM and 66 % with ART. Based on the inspectors' observations it was revealed that force and frequency were experienced as the most difficult to assess. On the other hand the individual assessments indicated that the work position of the hand and forearm showed the largest deviation. Hand activity was both over and undervalued in comparison with technical measurements, suggesting that it is difficult to simply assess hand activity by observation. Furthermore, the model for identifying repetitive work in AFS 1998:1 was perceived to be the most difficult to use for performing assessments, as it has few criteria and no support for the assessment of hand/arm and hand intensive movements. This underlines that there is a need for other models as a supplement to the provisions. Conclusions: The results showed that the HARM and ART are relatively similar in content and structure and provided relatively similar results. HARM is more detailed than ART as it takes into account the vibration exposure as a single factor and shows more consideration to the duration of exposure. The HARM-method provides support for the assessment; it is easy to use, it needs pen and paper only and is in that sense readily available, it is fast and takes into account the whole of the assessment of biomechanical exposure of the upper limbs. ART is very similar to HARM; HAL is more limited and can be used as a rapid screening of hand load. / Sammanfattning Inledning: Hand Arm RiskbedömningsMetod (HARM) är ett verktyg för bedömning av belastning på hand och arm vid manuellt arbete. Metoden är framtagen i Nederländerna, i första hand till arbetsgivare, metoden används också som ett stöd för arbetsmiljöinspektörer. Syftet med den här studien var att utvärdera HARM-metodens tillförlitlighet och dess lämplighet som hjälpmedel för arbetsmiljöinspektörer vid riskbedömning av belastning på hand, arm och axel vid manuellt arbete. Metod: Tio observatörer tillika arbetsmiljöinspektörer genomförde bedömningar av fem videoinspelade arbetsmoment. Bedömningar gjorda med HARM jämfördes med bedömningar med Assessment of Repetitive Tasks (ART) och Hand Activity Level (HAL) samt modellen för bedömning av ensidigt upprepat arbete i Arbetsmiljöverkets föreskrifter om belastningsergonomi, AFS 1998:1. HAL bygger på ett gränsvärde för handaktivitet. Metoden kombinerar bedömning av handens aktivitet med upplevd ansträngning i hand och underarm. Bedömningarna gjordes två gånger med två veckors mellanrum. I anslutning till varje bedömning besvarades frågor om respektive metods användbarhet. Tre experter (X) gjorde först enskilt motsvarande bedömningar som observatörerna och enades därefter i en konsensusbedömning. Huvudets- och överarmarnas position registrerades med inklinometer, handledsrörelser med elektrogoniometer. En ”gyllene standard” som observatörernas mätningar kunde jämföras med, skapades genom att resultaten av de tekniska mätningarna ersatte konsensusbedömningen för huvud- och armposition samt handledsrörelserna för HARM, ART och HAL. Resultat: Observatörernas bedömningar med HARM och ART visade i jämförelse med respektive gyllene standard på en viss undervärdering av risker. Överensstämmelsen vid test-retest av arbetsmomenten var 68 % vid bedömning med HARM och 66 % med ART. Av observatörernas synpunkter framkom att kraft och frekvens upplevdes svårast att bedöma. Av de enskilda bedömningarna framkom dock att det var arbetsställning i hand och underarm som visade den största avvikelsen. Handaktivitet både över- och undervärderades i jämförelse med tekniska mätningar, vilket pekar på att det är svårt att enbart genom observation bedöma handaktivitet. Vidare framgick att AFS upplevdes vara svårast att använda som underlag till en belastningsergonomisk riskbedömning, då den har få kriterier och saknar bedömningsstöd för hand/arm och handintensiva rörelser. Detta understryker att det kan behövas ett komplement till AFS. Slutsatser: Resultaten visade att HARM och ART är relativt lika till innehåll och struktur och gav förhållandevis likvärdiga resultat. HARM är mer nyanserad än ART då den dels tar hänsyn till vibrationsexponering som en enskild faktor och dels justerar för exponeringstid. HARM-metoden ger stöd vid bedömning, är snabb och lätt att använda, endast papper och penna krävs och den tar hänsyn till helheten vid bedömning av nack- och arm belastning. ART är mycket lik HARM. HAL är mer begränsad och kan användas som en snabb screeningmetod för handbelastning.
Identifer | oai:union.ndltd.org:UPSALLA1/oai:DiVA.org:kth-98418 |
Date | January 2011 |
Creators | Gunnarsson, Ann-Britt, Wersäll, Minke |
Publisher | KTH, Ergonomi, KTH, Skolan för teknik och hälsa (STH) |
Source Sets | DiVA Archive at Upsalla University |
Language | Swedish |
Detected Language | English |
Type | Student thesis, info:eu-repo/semantics/bachelorThesis, text |
Format | application/pdf |
Rights | info:eu-repo/semantics/openAccess |
Relation | Trita-STH ; 2011:4 |
Page generated in 0.0026 seconds