L'objectiu d'aquesta tesi és la recerca de gens candidats de resistència o susceptibilitat a leishmaniosi canina. Aquesta malaltia, que és endèmica en l'area mediterranea, és una zoonosi causada pel paràsit Leishmania infantum, on el gos és el principal reservori. A més, està guanyant molta importància en l'home, ja que ha esdevingut una de les coinfeccions principals en malalts del virus de la SIDA.El món dels gossos aporta un material molt valuós per a l'estudi de malalties amb un component genètic: les diferents races presenten una elevada homogeneïtat genètica i existeix la possibilitat de tenir extenses famílies i de realitzar creuaments dirigits. El problema de les famílies en el món dels gossos és la fiabilitat de les mateixes. És per això que un dels objectius d'aquesta tesi fou posar a punt un sistema d'identificació individual i control de paternitats en extenses famílies amb un cert grau de consanguinitat. Per tal d'assolir aquest objectiu analitzàrem el polimorfisme i les freqüències al·lèliques de 10 microsatèl·lits en una família de 3 generacions formada per 360 Rottweilers amb un coeficient màxim de consanguinitat del 16% i ho compararem amb dos tipus diferents de poblacions de gossos: una formada per animals no relacionats de raça pura i una altra formada per individus no relacionats d'una barreja de races. Tot i que la població consanguínia mostrà una reducció del polimorfisme respecte la població mixta de gossos, aquests nivells foren similars als existents en les poblacions d'animals no emparentats de pura raça, concloent que els 10 microsatèl·lits analitzats són suficients per resoldre aquests tipus de proves en extenses famílies amb un cert grau de consanguinitat.La manca del mapa genètic al començar aquest estudi ens va obligar però, a analitzar els factors genètics involucrats en la diferent resistència o susceptibilitat a la leishmaniosi canina basant-nos en l'estratègia de gens candidats, que es fonamenta en aprofitar els coneixements ja existents en d'altres espècies on l'estudi genètic està més avançat. En ratolí s'ha demostrat que la primera línea de defensa natural vers la leishmaniosi visceral està sota el control del gen Nramp1, mentre que la progresió de la malatia està sota la influència dels gens del MHC. La caracterització del Nramp1 caní es portà a terme mitjançant primers ortòlegs de PCR que, donat l'alt grau de conservació d'aquesta família de gens, poden ser utilitzats com a primera aproximació d'anàlisi del polimorfisme d'aquest gen en d'altres espècies de mamífers, així com a marcador de tipus I per a dur a terme un anàlisi comparatiu del genomes. La caracterització complerta del Nramp1 del gos, posicionat al cromosoma 37, s'extén 9 kb que comprenen la regió promotora, 15 exons i un microsatèl·lit polimòrfic situat a l'intró 1. El gen codifica per una proteïna de 547 aminoàcids que presenta una identitat de fins al 87% amb les proteínes Nramp1 descrites en les diferents espècies de mamífers, conservant els motius estructurals. El residu G169 està conservat en el Nramp1 del gos. El microsatèl·lit situat a l'intró 1 s'utilitzà com a marcador per portar a terme un estudi de casos controls en 33 gossos resistents i 84 gossos susceptibles. La manca de distribució aleatòria d'un dels al·lels del microsatèl·lit suggereix una associació entre el gen Nramp1 i la susceptibilitat a la leishmaniosi canina. La identificació de mutacions amb una possible implicació funcional es dugué a terme mitjançant seqüenciació directe del cDNA i la regió promotora de quatre Beagles infectats experimentalment amb L. infantum. Dos dels gossos foren classificats com a resistents (R1 i R2) i dos com a susceptibles (S1 i S2) en funció de la seva resposta immunitària, que fou predominantment cel·lular o humoral respectivament. Les variants de seqüència a destacar foren: una zona rica en Gs a la regió promotora possiblement involucrada en la diferent expressió del gen, i una deleció complerta de l'exó 11, que conté el motiu consens de transport de la proteïna, en l'únic animal susceptible que ha necessitat un tercer tractament per evitar les continues recaigudes que patia.Pel que fa al segon gen candidat, i donat l'estat encara incipient en que es trobava la caracterització dels gens de classe II dels MHC en el gos, ens centràrem en l'anàlisi del polimorfisme present en els gens DRB1 i DQB1 on identificarem, mitjançant un sistema de PCR-RFLP, 3 i 6 nous al·lels per a cadascun d'ells respectivament. La gran heterogeneitat en la caracterització dels diferents al·lels d'aquests gens i d'altres gens del MHC caní, que anaven augmentant amb celeritat, mostrà la necessitat de crear un comité de nomenclatura que els estandaritzés, permetent d'ara endavant, la realització d'estudis d'associació amb una assignació inequívoca dels al·lels presents. / The aim of this research is to contribute in the characterisation of candidate genes related with resistance or susceptibility to canine leishmaniosis. Leishmaniosis, which is endemic in the Mediterranean basin, is a zoonosis caused by the parasite Leishmania infantum in which the dog is considered to be the main host. This disease is also important in humans where it has became a common complicating factor in adults infected with HIV.Dog world presents a unique opportunity to study diseases with a genetic component since there is high genetic homogeneity within each breed and the possibility of having large families and performing directed crosses. The problem with dog families is their credibility. For this reason our first objective was addressed to implement a system for parentage testing and individual identification in large populations of closely related dogs. We have analysed the polymorphism of a set of 10 microsatellites over three generations of 360 pedigree Rottweilers that reached a maximum inbreeding coefficient of 16%. Results were compared with pure-breed populations of unrelated animals and with one population constituted by unrelated dogs of mixed breeds. Although microsatellite polymorphism was reduced in the Rottweiler pedigree if compared to the mixed breed population, it was similar to the populations composed of unrelated pure-breed dogs, concluding that 10 microsatellites could be considered sufficient to solve this type of analysis in large populations of closely related dogs.Due to the lack of the canine genetic map at the beginning of this project, our aim was to search for genes responsible of the resistance or susceptibility to canine leishmaniosis based on the candidate gene strategy. Nramp1 gene has been described in mouse as the determinant of natural resistance or susceptibility to Leishmania infection, while MHC genes have been described to be responsible for the disease progression. Nramp1 characterisation was performed using orthologous gene-specific PCR primers that allow the specific amplification of this gene in mammals due to the high degree of conservation shown in this gene family. This could be used as a first approach in the search of genes responsible for disease susceptibility, but also to map this gene as a type I marker for direct comparison between genetic maps of divergent species. The canine Nramp1 gene has been mapped to dog chromosome CFA37 and covers 9 kb, including 700 bp of the promoter and 5' UTR regions, 15 exons and a polymorphic microsatellite in intron 1. It encodes a 547 amino acid protein that has over 87% identity with the Nramp1 proteins of different mammalian species and with the same structure as the other Nramp1 proteins described up to date. The G169 residue in TM4 is conserved in the dog Nramp1 protein as it is in other species. We performed a case-control study with 33 resistant and 84 susceptible dogs and the intron 1 microsatellite as a marker. Significant differences were observed for one allele of the microsatellite between the two populations suggesting an association between Nramp1 gene and susceptibility to canine leishmaniosis. Sequence variant analysis was performed by direct sequencing of the cDNA and the promoter region of four Beagles experimentally infected with L. infantum to search for possible functional mutations. Two of the dogs were classified as susceptible (S1 and S2) and the other two were classified as resistant (R1 and R2) based on their predominant immune response, which was humoral and cellular respectively. It is important to remark a G-rich region in the promoter of the susceptible animals possibly involved in gene expression and a complete deletion of exon 11, which resulted in the elimination of the consensus transport motif of the protein, in the only dog that needed a third, sustained treatment to avoid continuous relapses.For the other candidate gene, we performed polymorphism analysis of the MHC class II genes, DRB1 and DQB1. Based on a PCR-RFLP protocol, we identified 3 and 6 new alleles for each gene respectively. The high heterogeneity of the MHC genes characterisation showed the necessity of creating a Nomenclature committee for canine MHC. Since now, it will allow to achieve association studies with a correct assignation of the alleles present in a population.
Identifer | oai:union.ndltd.org:TDX_UAB/oai:www.tdx.cat:10803/5637 |
Date | 01 July 2002 |
Creators | Altet Sanahujes, Laura |
Contributors | Sánchez Bonastre, Armando, Francino Martí, Olga, Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Ciència Animal i dels Aliments |
Publisher | Universitat Autònoma de Barcelona |
Source Sets | Universitat Autònoma de Barcelona |
Language | Catalan |
Detected Language | English |
Type | info:eu-repo/semantics/doctoralThesis, info:eu-repo/semantics/publishedVersion |
Format | application/pdf |
Source | TDX (Tesis Doctorals en Xarxa) |
Rights | ADVERTIMENT. L'accés als continguts d'aquesta tesi doctoral i la seva utilització ha de respectar els drets de la persona autora. Pot ser utilitzada per a consulta o estudi personal, així com en activitats o materials d'investigació i docència en els termes establerts a l'art. 32 del Text Refós de la Llei de Propietat Intel·lectual (RDL 1/1996). Per altres utilitzacions es requereix l'autorització prèvia i expressa de la persona autora. En qualsevol cas, en la utilització dels seus continguts caldrà indicar de forma clara el nom i cognoms de la persona autora i el títol de la tesi doctoral. No s'autoritza la seva reproducció o altres formes d'explotació efectuades amb finalitats de lucre ni la seva comunicació pública des d'un lloc aliè al servei TDX. Tampoc s'autoritza la presentació del seu contingut en una finestra o marc aliè a TDX (framing). Aquesta reserva de drets afecta tant als continguts de la tesi com als seus resums i índexs., info:eu-repo/semantics/openAccess |
Page generated in 0.0175 seconds