Humans have the ability to synchronise with sounds divided by equal intervals and predict when the next sound is coming, as opposed to reacting to them. By creating a pulse within ourselves based on these recurrent sounds we are able to, for instance, play music and dance. A stable pulse can be maintained accurately even without external stimuli for up to about two seconds. Previous research showed that this limit could be extended to about eight seconds if the pulse was supported by a sound pattern with a facilitating temporal structure, which also seemed to be slowing down infinitely. The present study used the same type of multi-level pattern, but with longer playing time and stricter instructions for the participants. Just as in the seminal study the participants had to hit a drumstick against a drum pad according to their inner representation of the pulse when hearing the stimuli, for both increasing and decreasing tempi. In addition, the present study featured four different rates of tempo change. The results showed that the produced time interval could be extended to around 16 seconds for decreasing tempo with the slowest rate of change. / Människor har förmågan att synkronisera med ljud separerade av lika långa tidsintervalleroch förutse när nästa ljud kommer, istället för att bara reagera på dem. Genom att skapa en inre puls baserad på dessa återkommande ljud kan vi till exempel spela musik och dansa. En stabil puls kan upprätthållas även utan externa stimuli i upp till omkring två sekunder. Tidigareforskning visade att denna gräns kunde förlängas till omkring åtta sekunder om pulsenstöddesav ett ljudmönster med en underlättande temporal struktur, som också verkade sakta ner i oändlighet. Den aktuella studien använde sig av samma typ av stimuli, men med längre speltid och striktare instruktioner till deltagarna. Precis som i den första studien var deltagarnas uppgift att slå en trumstock mot en trumplatta baserat på deras inre representation av pulsen när dom hörde stimulit, för både ökande och avtagandetempo. Dessutom så innehöllden aktuella studienfyra olika grader av tempoändringar.Resultaten visade att det producerade tidsintervallet kunde ökas till nästan 16 sekunderför avtagandetempo med den långsammaste graden av ändring.
Identifer | oai:union.ndltd.org:UPSALLA1/oai:DiVA.org:umu-159935 |
Date | January 2019 |
Creators | Widengren, Mattias |
Publisher | Umeå universitet, Institutionen för psykologi |
Source Sets | DiVA Archive at Upsalla University |
Language | English |
Detected Language | Swedish |
Type | Student thesis, info:eu-repo/semantics/bachelorThesis, text |
Format | application/pdf |
Rights | info:eu-repo/semantics/openAccess |
Page generated in 0.0017 seconds