Spelling suggestions: "subject:"abjective language"" "subject:"0bjective language""
1 |
Teisinio proceso dalyvių kalba / Trial patrticipants' speechJončienė, Reda 28 August 2009 (has links)
Darbe nagrinėjama, kaip sakytinė kalba keičiama į rašytinę, kokie pagrindiniai sakytinės kalbos bruožai, kokios klaidos daromos baudžiamosios bylos medžiagoje. Darbo šaltinis –baudžiamųjų bylų medžiaga. Dalis sakytinės ir rašytinės kalbos ypatybių sutampa – daromos panašios leksikos klaidos, vartojama terminija. Teisinei rašytinei kalbai nebūdingi intarpai, pasikartojimai, tačiau menko išsilavinimo žmonių rašytinės kalbos pavyzdžiuose jų yra. Teisinės kalbos bruožai: gausu dalyvių, ypač neveikiamosios rūšies, pusdalyvių, padalyvių,. Dominuoja ilgi beasmeniai sakiniai, daug terminų, tarptautinių žodžių, reikiamybės dalyvių, suvestinių tarinių, būdingi įvairūs netaisyklingos teisinės kalbos pasakymai. / The study analyses the main features of spoken language, the process of changing spoken language into written, describes the mistakes, which appear in material of criminal law cases. The source of the study – material of criminal law cases. It should be noted, that part of features of spoken and written languages coincide – similar mistakes of lexis are being done, similar terminology is being used. Despite the fact that inserts, frequencies are not common for written laguage, in the examples ofwritten language of uneducated people they nevertheless appear. The features of legal language: a plenty of participles, expecially passive, dominant long impersonal sentences, many legal terms, international words, gerundives, cumulative predicates, common various expressions of irregular legal language.
|
2 |
Keli požiūriai į kalbą Heideggerio filosofijoje / Several standpoints in respect of the language in the philosophy of HeideggerVareikis, Žilvinas 26 June 2012 (has links)
Savo diplominiame darbe svarstau Heideggerio požiūrį į kalbą kaip į neobjektinę ir kartu pateikiu oponuojantį pirmajam objektinės kalbos požiūrį. Neobjektinio požiūrio į kalbą esmė yra įvairių filosofinių klausimų apmąstymas remiantis filosofo vaizduote ir kritiniu filosofiniu konkretaus klausimo apmąstymu. Originaliai filosofinio klausimo plėtotei neobjektiniame požiūryje į kalbą būtinas mąstytojo susikaupimas ties konkrečiu filosofiniu klausimu ir mąsli ramybė. Priešingas nei Heideggerio filosofinis požiūris yra vadinamas objektiniu požiūriu į kalbą. Logikas Rudolfas Carnapas, vokiečių filosofas Immanuelis Kantas atstovauja objektinės kalbos filosofinei pozicijai. Abu mąstytojai kalbą apmąsto kaip kalbos faktų rinkinį.
Antrojo filosofinio požiūrio į kalbą esmė: mąstytojas savo darbe taiko tik techninius įgūdžius, dėl to jam nereikia arba reikia tik labai minimaliai asmeninės vaizduotės. Dėl to šiuolaikinėje filosofijoje yra daug “mirusių” tekstų (be filosofinės vaizduotės jėgos).
Rašto ir šnekos skirtis reiškia, kad filosofiniame diskurse pirmenybė yra teikiama arba raštui, arba šnekai. Prancūzų filosofas Jacques Derrida teigė, kad raštas kalboje yra pirmapradis. Kitaip nei raštas, šneka nėra pirmapradė kalbos diskurso dalis Derrida filosofijoje. Vokiečių filosofas Martinas Heideggeris šneką suvokia kaip filosofinio apmąstymo plėtojimo būdą. Šis būdas kyla iš sokratiškojo dialogo formos. Mano nuomone, pati rašto ir šnekos skirtis yra sąlyginė. Tekste Heideggerio mintys... [toliau žr. visą tekstą] / In my graduation dissertation I discuss the non – objective language conception of Martin Heidegger and the opposite philosophical view. The essence of this philosophical conception is a contemplation of various philosophical questions. An elaboration of the philosophical thinking consists of the philosophical imagination and the critical reflection on the particular question. It has generally been needed for the cogitative tranquility and concentration by the thinker.
The opposite philosophical view to the language conception by Heidegger is the objectification of the language. The logician Rudolf Carnap and German philosopher Immanuel Kant represent the position of the objective language. The language is cogitated by both thinkers as a set of language facts. The essence of the second philosophical view: the thinker needs the knowledge of the philosophical technique without use of his own imagination. There are eventually a lot of „dead“ texts (without a power of the philosophical imagination) in the present philosophy. The distinction between the writing and the speech means that the philosophical priority belongs either to the writing or to the speech. French philosopher Jacques Derrida suggests the primeval writing is in the language. According to the philosophy of Derrida, contrary to the writing, the speech is not a primeval part of the philosophical discourse. German philosopher Martin Heidegger perceives the speech as a way for the development of the philosophical... [to full text]
|
Page generated in 0.0611 seconds