Spelling suggestions: "subject:"objet trouve"" "subject:"bjet trouve""
1 |
Arqueología del objeto encontradoAlvar Beltrán, Carmen 01 September 2017 (has links)
The aim of the present work, "Archaeology of the found object", is to study and analyze what we know as "objet trouvé". In our way through Art History we will take a pause to see what avant-gardes from the twentieth century and which artists have recovered disused objects and have given them a second life by turning them into works of art. We will analyze their precedents to see how they could have influenced later artistic processes.
This journey will inevitably lead us to the beginning of the small museums, and to think about what collectionism means. We will emphasize in the change of value of objects as they become works of art.
Across examples of exhibitions of the last recent years and of museums devoted of hosting this type of collections, we will see how found objects are still being used currently for the elaboration of artistic discourses and works. All this will be done from a poetically archaeological look at findings that will conclude in a plastic proposal.
An interdisciplinary research
Through an almost detective process of that Umberto Eco called "abductive semiosis", our research will seek to elaborate a story, in order to include as an hypothesis the origin and the supposed purpose of an object or a fragment of a found object ¿as it happens in the logical mental process followed by Sherlock Holmes¿ we will see the reasons that have guided my decision to look for, not only the presence of three Ph. D. advisors, but fundamentally their different disciplinary approach, necessary to give coherence to the epistemological thread that sustains my own work. Being an interdisciplinary research I sought the help of three acquaintances specialists in the main topics that are developed in the dissertation.
The archaeological and paleontological perspective that is in the basis of the process of looking for, finding, analyzing, and writing / creating from what has been found, that is present throughout the work, has taken as referent both the bibliography and the fieldwork of Professor in Paleontology Juan Luis Arsuaga.
The rhetoric of painting as a way of understanding the discipline owes its intellectual position to the book Rhetoric of painting by Alberto Carrere and the director of this research, painter and painting Professor José Saborit.
Finally, and to explain the object as a sign within Art History and the importance of the changes of value the contributions of the semiotician and Professor of Theory of Languages and Communication Jenaro Talens have been very important .
The three disciplinary fields of my three advisors, articulated among them, have made possible the development of "Archaeology of the found object". / El objetivo del presente trabajo, "Arqueología del objeto encontrado", es estudiar y analizar en qué consiste lo que conocemos como "objet trouvé". Mediante un recorrido por la Historia del Arte nos detendremos para ver qué vanguardias del siglo XX y qué artistas han recuperado objetos en desuso y les han dado una segunda vida para convertirlos en obras de arte. Analizaremos sus precedentes para ver cómo han podido influir en los procesos artísticos posteriores.
Este trayecto nos llevará inevitablemente al inicio de los pequeños museos, y a hacer una reflexión sobre lo que supone el coleccionismo. Se hará especial hincapié en el cambio de valor de los objetos al convertirse en obras de arte.
A través de ejemplos de exposiciones de los últimos años y museos destinados a albergar colecciones de esta índole, veremos cómo en la actualidad se siguen empleando los objetos encontrados para la elaboración de discursos artísticos y obras. Todo esto se hará a partir de una mirada poéticamente arqueológica en cuanto a hallazgos se refiere que concluirá en una propuesta plástica.
Una investigación interdisciplinar
Mediante un proceso casi detectivesco de lo que Umberto Eco llamaba "semiosis abductiva" que busca, mediante la elaboración de un relato, que incluya como hipótesis el origen y supuesta finalidad de un objeto o fragmento de objeto encontrado ¿como sucede en el proceso lógico del pensamiento de Sherlock Holmes, veremos la razón que ha guiado, no sólo la presencia de tres directores de tesis, sino fundamentalmente su distinta adscripción disciplinar, necesaria para dar coherencia al hilo epistemológico que sustenta nuestra reflexión. Al tratarse de una investigación interdisciplinar busqué la ayuda de tres conocidos especialistas en los temas principales que se desarrollan en la tesis.
La parte general de la mirada arqueológica y paleontológica que se le ha querido dar a la investigación y que forma parte de ese proceso de búsqueda, encuentro y análisis y escribir/crear a partir del hallazgo que, está presente a lo largo de todo el trabajo viene estudiada tras las lecturas que ha aportado tanto la bibliografía como el trabajo de campo del catedrático en Paleontología Juan Luis Arsuaga.
La retórica de la pintura viene planteada como forma de entender esta disciplina a partir del libro Retórica de la pintura de Alberto Carrere y el director de esta tesis, pintor y catedrático de Pintura José Saborit.
Finalmente, y para explicar el objeto como signo dentro de la Historia del Arte y la importancia de los cambios de valor han sido imprescindibles las aportaciones del semiótico y catedrático en Teoría de los lenguajes y Ciencias de la comunicación Jenaro Talens.
Los tres campos disciplinares de mis directores, articulándose entre sí, han hecho posible el desarrollo de "Arqueología del objeto encontrado". / L'objectiu del present treball, "Arqueologia de l'objecte trobat", és estudiar i analitzar en què consisteix allò el que coneixem com "objet trouvé". Mitjançant un recorregut a través de la Història de l'Art ens aturarem per veure quines avantguardes del segle XX i quins artistes han recuperat objectes en desús i els han donat una segona vida per convertir-los en obres d'art. Analitzarem els seus precedents per veure com han pogut influir en els processos artístics posteriors.
Aquest trajecte ens portarà inevitablement a l'inici dels petits museus, i a fer una reflexió sobre allò que suposa el col¿leccionisme. Es farà especial èmfasi en el canvi de valor dels objectes en convertir-se en obres d'art.
A través d'exemples d'exposicions dels últims anys i museus destinats a albirar col¿leccions d'aquesta mena, veurem com en l'actualitat se segueixen emprant els objectes trobats per a l'elaboració de les obres i els discursos artístics. Tot això es farà a partir d'una mirada poèticament arqueològica pel que es refereix a troballes, que conclourà en una proposta plàstica.
Una investigació interdisciplinària
Mitjançant un procés gairebé detectivesc que Umberto Eco anomenava "semiosi abductiva", que cerca l'elaboració d'un relat, que incloga com a hipòtesi l'origen i suposada finalitat d'un objecte o fragment d'objecte trobat ¿com succeeix en el procés lògic del pensament de Sherlock Holmes¿; veurem la raó que ha guiat, no només la presència de tres directors de tesi, sinó fonamentalment la seua diferent adscripció disciplinar, necessària per donar coherència al fil epistemològic que sustenta la nostra reflexió. En tractar-se d'una investigació interdisciplinària vaig buscar l'ajuda de tres coneguts especialistes en els temes principals que es desenvolupen a la tesi.
La part general de la mirada arqueològica i paleontològica que se li ha volgut donar a la investigació i que forma part d'aquest procés de recerca, trobada i anàlisi i escriure / crear a partir de la troballa, que està present al llarg de tot el treball ve estudiada després de les lectures que ha aportat tant la bibliografia com el treball de camp del catedràtic en Paleontologia Juan Luis Arsuaga.
La retòrica de la pintura ve plantejada com a forma d'entendre aquesta disciplina a partir del llibre Retòrica de la pintura d'Alberto Carrere i el director d'aquesta tesi, pintor i catedràtic de Pintura José Saborit.
Finalment, i per explicar l'objecte com a signe dins de la Història de l'Art i la importància dels canvis de valor han estat imprescindibles les aportacions del semiòtic i catedràtic en Teoria dels llenguatges i Ciències de la comunicació Jenaro Talens.
Els tres camps disciplinaris dels meus directors, articulant-se entre si, han fet possible el desenvolupament de "Arqueologia de l'objecte trobat". / Alvar Beltrán, C. (2017). Arqueología del objeto encontrado [Tesis doctoral no publicada]. Universitat Politècnica de València. https://doi.org/10.4995/Thesis/10251/86150 / TESIS
|
2 |
Francis Ponge et l’objet trouvé : le concept de variation et les modalités de la reception dans l'oeuvre. / Francis Ponge and the found object : the concept of variation and the modalities of the reception through his worksMilolidaki, Marie 18 January 2012 (has links)
L’écriture de Francis Ponge est celle de la reprise : le corpus textuel est essentiellement formé par les dossiers des manuscrits et des pages dactylographiées réunissant les phases successives de la production du même fragment dites variations ou variantes. Les réécritures pongiennes s’articulent autour du même principe matriciel de construction appelé thème ou programme : à l’origine de chaque texte il y a des mots reliés par un certain type de rapport, le plus souvent des couples de mots répertoriés par leur nombre de phonèmes, dont la symétrie structurelle reflète idéalement la symétrie de l’ensemble. Dans ce contexte nous nous proposons d’étudier le concept fonctionnel d’objet trouvé tel qu’il apparaît dans la pensée esthétique d’André Boucourechliev qui nous permet de définir l’intertexte pongien à travers un vaste réseau de fusions trans-sémiotiques entre le langage verbal et le langage musical : l’interaction entre des notions telles que la partition graphique, la spatialisation sonore dans l’environnement boulézien, l’œuvre ouverte, l’écoute réduite et la série des interprétants empruntée à la sémiotique peircienne met en place des stratégies esthésiques qui rendent possible une interprétation complètement réformée de la signification. / Francis Ponge’s writing style is essentially based on repetition: the publication of his manuscripts revealed a vast network of contrapuntal variations which generate the consequent textual developments departing from a single matricial idea: called theme or programme symmetrical pairs of words ideally reflect the overall structural symmetry. Using the functional concept of the found object as it appears in André Boucourechliev’s aesthetic thought, this study attempts to define the pongian intertext through a multilayered range of trans-semiotic fusions between music and verbal language: thus emerge a rich dialectical approach built around the graphic partition, the spatialization in boulezian sound environment, the peircean series of interpretants, the open work and the phenomenological reduction, as interactive notions in the creative process of pongian rewritings. The dialogue established reforms the meaning of signification and rethinks the fundamental strategies of interpretation.
|
Page generated in 0.0497 seconds