Spelling suggestions: "subject:"mitigation strategies""
1 |
Mitigating Risks Associated with Secondary Intravenous Infusions: An Empirical Evaluation of a Technology-based, Training-based, and Practice-based InterventionChan, Katherine Yin-Yee 21 November 2013 (has links)
Secondary infusions is a common method to deliver short infusions of intravenous (IV) drugs and fluids. Errors associated with this infusion method have led to patient safety concerns. This study's objective was to empirically evaluate interventions to mitigate secondary infusion risks. Three interventions, including a technology-based intervention (clamp detector on a smart pump), a training-based intervention (educational module), and a practice-based intervention (use of a separate pump for short infusions), were tested in a simulated inpatient unit. The technology-based intervention significantly decreased secondary clamp errors whereas the training-based intervention reduced complex pressure differential errors. The practice-based intervention was the only intervention that significantly decreased both secondary clamp errors and pressure differential errors, but introduced new risks due to mismanagement of residual volume in IV tubing. Study results highlight the need for a combination of mitigation strategies and can help guide the selection of interventions to reduce secondary infusion errors.
|
2 |
Mitigating Risks Associated with Secondary Intravenous Infusions: An Empirical Evaluation of a Technology-based, Training-based, and Practice-based InterventionChan, Katherine Yin-Yee 21 November 2013 (has links)
Secondary infusions is a common method to deliver short infusions of intravenous (IV) drugs and fluids. Errors associated with this infusion method have led to patient safety concerns. This study's objective was to empirically evaluate interventions to mitigate secondary infusion risks. Three interventions, including a technology-based intervention (clamp detector on a smart pump), a training-based intervention (educational module), and a practice-based intervention (use of a separate pump for short infusions), were tested in a simulated inpatient unit. The technology-based intervention significantly decreased secondary clamp errors whereas the training-based intervention reduced complex pressure differential errors. The practice-based intervention was the only intervention that significantly decreased both secondary clamp errors and pressure differential errors, but introduced new risks due to mismanagement of residual volume in IV tubing. Study results highlight the need for a combination of mitigation strategies and can help guide the selection of interventions to reduce secondary infusion errors.
|
3 |
Intervention vid afasi : En samtalsanalytisk studie / Aphasia Intervention : A Conversation Analytic StudyGranberg, Elsa, Karlsson, Marie January 2010 (has links)
<p>Syftet med studien var att undersöka interaktion vid logopedisk intervention för personer med afasi. Interaktionen utspelade sig i en institutionell kontext där undersökningen syftade till att påvisa om interaktionen skiljer sig åt beroende på interventionens form. Bakom studien finns antagandet att afasi påverkar förmågan att kommunicera. Språkliga svårigheter, såsom ordmobiliseringsproblem samt språkförståelseproblem, kan leda till pragmatiska svårigheter, och intervention syftar ofta till att öka förmågan att använda språket i olika vardagliga aktiviteter. Metoden för analysen i studien är inspirerad av Conversation Analysis (CA) då det är en metod för att systematiskt analysera interaktion. Sex interventionssamtal mellan logopeder och personer med afasi spelades in och analyserades med hjälp av CA. Fem logopeder och sex patienter med afasi medverkade i studien. Analysen resulterade i identifikation av fyra, för syftet, relevanta fenomen: riktning i samtalet, gemensamt mål, avslut av samtalsämne samt avdramatiserande uttryck. Efter analysen kunde följande tendenser konstateras: Logopeden tar ansvaret för samtalet, men det framkom en antydan till att patienten tar mer initiativ att påverka riktningen i samtalet vid friare delar, såsom icke-uppgiftsinriktade delar av interventionen. Oftast satte logopeden målet i samtalet och tog därmed ansvar för att ett gemensamt mål skapades. I interventionssamtalen var det logopeden som oftast stod för ämnesbyten och avslut. Det framkom i analysen att patienten oftare avslutade samtalsämnet i icke-uppgiftsinriktade än i uppgiftsinriktade delar av interventionen. Avdramatiserande uttryck i samtalet användes ofta för att undvika att hota patientens ansikte, oavsett vem som avdramatiserade situationen.</p>
|
4 |
Intervention vid afasi : En samtalsanalytisk studie / Aphasia Intervention : A Conversation Analytic StudyGranberg, Elsa, Karlsson, Marie January 2010 (has links)
Syftet med studien var att undersöka interaktion vid logopedisk intervention för personer med afasi. Interaktionen utspelade sig i en institutionell kontext där undersökningen syftade till att påvisa om interaktionen skiljer sig åt beroende på interventionens form. Bakom studien finns antagandet att afasi påverkar förmågan att kommunicera. Språkliga svårigheter, såsom ordmobiliseringsproblem samt språkförståelseproblem, kan leda till pragmatiska svårigheter, och intervention syftar ofta till att öka förmågan att använda språket i olika vardagliga aktiviteter. Metoden för analysen i studien är inspirerad av Conversation Analysis (CA) då det är en metod för att systematiskt analysera interaktion. Sex interventionssamtal mellan logopeder och personer med afasi spelades in och analyserades med hjälp av CA. Fem logopeder och sex patienter med afasi medverkade i studien. Analysen resulterade i identifikation av fyra, för syftet, relevanta fenomen: riktning i samtalet, gemensamt mål, avslut av samtalsämne samt avdramatiserande uttryck. Efter analysen kunde följande tendenser konstateras: Logopeden tar ansvaret för samtalet, men det framkom en antydan till att patienten tar mer initiativ att påverka riktningen i samtalet vid friare delar, såsom icke-uppgiftsinriktade delar av interventionen. Oftast satte logopeden målet i samtalet och tog därmed ansvar för att ett gemensamt mål skapades. I interventionssamtalen var det logopeden som oftast stod för ämnesbyten och avslut. Det framkom i analysen att patienten oftare avslutade samtalsämnet i icke-uppgiftsinriktade än i uppgiftsinriktade delar av interventionen. Avdramatiserande uttryck i samtalet användes ofta för att undvika att hota patientens ansikte, oavsett vem som avdramatiserade situationen.
|
5 |
Avdramatiserande strategier i logopedisk intervention : En samtalsanalytisk studieWallner, Maria, Weström, Sarah January 2011 (has links)
Syftet med föreliggande studie var att studera de avdramatiserande strategier som förekommer under logopedisk afasi- och barnintervention samt att jämföra dessa interventionstyper. Vidare syftade studien till att beskriva hur dessa strategier påverkar interaktionen mellan logoped och patient. Vald analysmetod har influerats av Conversation Analysis (CA) eftersom det är en metod som kan användas för studier av interaktionen mellan människor. Materialet för analysen har utgjorts av sex samtal inom afasiintervention och åtta samtal inom barnintervention. Vid analysen av materialet till föreliggande studie blev det tydligt att det främst är logopeden som använde avdramatiserande strategier och detta skedde något oftare inom barnintervention än inom afasiintervention. I samma material var det relativt ovanligt att patienten använde avdramatiserande strategier. I de fall detta förekom bland patienter var det för att skydda sitt eget ansikte, till skillnad från logopedens användning som främst syftade till att skydda patientens ansikte. I resultaten framkom inga större skillnader gällande vilka avdramatiserande strategier som användes, däremot fanns skillnader i hur ofta de användes samt i hur de tillämpades. En annan tydlig skillnad vid jämförelse av interventionstyperna var att logopeden inom barnintervention oftare använde en stigande grundton som en artighetsstrategi, vilket i vissa situationer fungerar avdramatiserande. Gällande interaktionen ser de avdramatiserande strategierna till att samtalet fungerar och förs framåt inom de båda interventionstyperna. Behovet av de avdramatiserande strategierna blev tydligt när de inte fungerade och patienten till följd av detta upplevde ansiktshot. Sammanfattningsvis låg den största skillnaden mellan de studerade interventionstyperna i hur logopeden anpassade de olika strategierna till en vuxen person med afasi respektive ett barn med språkstörning.
|
Page generated in 0.2222 seconds