11 |
Towards Automatic Generation of Personality-Adapted Speech and Emotions for a Conversational Companion Robot / Mot Automatisk Generering av Personlighets Anpassade Tal och Känslor för en Samtalskunnig Sällskaps RobotGalatolo, Alessio January 2022 (has links)
Previous works in Human-Robot Interaction have demonstrated the positive potential benefit of designing highly anthropomorphic robots. This includes physical appearance but also whether they can express emotions, behave in a congruent manner, etc. This work wants to explore the creation of a robot that is able to express a given personality consistently throughout a dialogue while also manifesting congruent emotional expressions. Personality defines many aspects of the character of a person and it can influence how one speaks, behaves, reacts to events, etc. Here, we only focus our attention on language and on how it changes depending on one particular personality trait, the extraversion. To this end, we tested different language models to automate the process of generating language according to a particular personality. We also compared large language models such as GPT-3 to smaller ones, to analyse how size can correlate to performance in this task. We initially evaluated these methods through a fairly small user study in order to confirm the correct manipulation of personality in a text-only context. Results suggest that personality manipulation and how well it is understood highly depend on the context of a dialogue, with a more ‘personal’ dialogue being more successful in manifesting personality. Also, the performance of GPT-3 is comparable to smaller models, specifically trained, with the main difference only given in the perceived fluency of the generations. We then conducted a follow-up study where we chose to use a robot that is capable of showing different facial expressions used to manifest different emotions, the Furhat robot. We integrated into the robot the generations from our language models together with an emotion classification method that is used to guide its facial expressions. Whilst the output of our models did trigger different emotional expressions, resulting in robots which differed both in their language and nonverbal behaviour, resultant perception of these robots’ personality only approached significance (p ∼ 0.08). In this study, GPT3 performed very similarly to much smaller models, with the difference in fluency also being much smaller than before. We did not see any particular change in the perception of the robots in terms of likeability nor uncanniness. / Tidigare arbeten inom Människa-robotinteraktion har visat den positiva potentiella fördelen med att designa mycket antropomorfa robotar. Detta inkluderar fysiskt utseende men också huruvida de kan uttrycka känslor, bete sig på ett kongruent sätt, etc. Detta arbete vill utforska skapandet av en robot som kan uttrycka en given personlighet konsekvent under en dialog samtidigt som den manifesterar kongruenta känslomässiga uttryck. Personlighet definierar många aspekter av en persons karaktär och den kan påverka hur man talar, beter sig, reagerar på händelser etc. Här fokuserar vi vår uppmärksamhet endast på språket och på hur det förändras beroende på ett särskilt personlighetsdrag, extraversion. För detta ändamål testade vi olika språkmodeller för att automatisera processen att skapa språk enligt en viss personlighet. Vi jämförde även stora språkmodeller som GPT-3 med mindre, för att analysera hur storlek kan relatera till prestanda i denna uppgift. Vi utvärderade inledningsvis dessa metoder genom en mindre användarstudie för att bekräfta att personligheten kan manipuleras på rätt sätt i en textbaserad kontext. Resultaten tyder på att personlighetsmanipulation och hur väl den förstås i hög grad beror på sammanhanget i en dialog, där en mer ‘personlig’ dialog är mer framgångsrik när det gäller att manifestera personlighet. Prestandan hos GPT-3 är också jämförbar med mindre modeller, specifikt tränade på en uppgift, där den största skillnaden var i den genererade textens upplevda flyt. Vi gjorde sedan en uppföljningsstudie där vi valde att använda en robot som är kapabel att visa olika ansiktsuttryck och därigenom kapabel att manifestera olika känslor, Furhat-roboten. Vi integrerade talet som genererades från våra språkmodeller i roboten tillsammans med en känsloklassificeringsmetod som används för att styra dess ansiktsuttryck. Medan resultatet av våra modeller framkallade olika känslomässiga uttryck, vilket resulterade i robotar som skilde sig åt både i språk och icke-verbal kommunikation, närmade sig endast den resulterande uppfattningen av dessa robotars personlighet signifikans (p ∼ 0.08). I denna studie presterade GPT-3 mycket likartat med mycket mindre modeller, med skillnaden i flyt också mycket mindre än tidigare. Vi såg ingen speciell förändring i uppfattningen av robotarna när det gäller sympati eller obehaglighet.
|
12 |
Social Dimensions of Robotic versus Virtual Embodiment, Presence and InfluenceThellman, Sam January 2016 (has links)
Robots and virtual agents grow rapidly in behavioural sophistication and complexity. They become better learners and teachers, cooperators and communicators, workers and companions. These artefacts – whose behaviours are not always readily understood by human intuition nor comprehensibly explained in terms of mechanism – will have to interact socially. Moving beyond artificial rational systems to artificial social systems means having to engage with fundamental questions about agenthood, sociality, intelligence, and the relationship between mind and body. It also means having to revise our theories about these things in the course of continuously assessing the social sufficiency of existing artificial social agents. The present thesis presents an empirical study investigating the social influence of physical versus virtual embodiment on people's decisions in the context of a bargaining task. The results indicate that agent embodiment did not affect the social influence of the agent or the extent to which it was perceived as a social actor. However, participants' perception of the agent as a social actor did influence their decisions. This suggests that experimental results from studies comparing different robot embodiments should not be over-generalised beyond the particular task domain in which the studied interactions took place.
|
13 |
Moraliska bedömningar av autonoma systems beslut / Moral judgments of autonomous intelligent systemsLindelöf, Gabriel Trim Olof January 2020 (has links)
Samhällsutvecklingen går i en riktning där människor arbetar i allt närmare samarbete med artificiella agenter. För att detta samarbete ska vara på användarens villkor är det viktigt att förstå hur människor uppfattar och förhåller sig till dessa system. Hur dessa agenter bedöms moraliskt är en komponent i denna förståelse. Malle m.fl. (2015) utförde en av de första studierna kring hur normer och skuld appliceras på människa respektive robot. I samma artikel efterfrågades mer forskning kring vilka faktorer hos agenter som påverkar de moraliska bedömningarna. Föreliggande studie tog avstamp i denna frågeställning och avsåg att undersöka hur moralisk godtagbarhet och skuldbeläggning skiljde sig beroende på om agenten var en person, en humanoid robot eller ett autonomt intelligent system utan kropp (AIS). Ett mellangrupps-experiment (N = 119) användes för att undersöka hur agenterna bedömdes för sina beslut i tre olika moraliska dilemman. Deltagares rättfärdigaden bakom bedömningar samt medveten hållning utforskades som förklaringsmodell av skillnader. Medveten hållning avser Dennetts (1971) teori kring huruvida en agent förstås utifrån mentala egenskaper. Resultaten visade att person och robot erhöll liknande godtagbarhet för sina beslut medan AIS fick signifikant lägre snitt. Graden skuld som tillskrevs skiljde sig inte signifikant mellan agenterna. Analysen av deltagares rättfärdiganden gav indikationer på att skuldbedömningarna av de artificiella agenterna inte grundade sig i sådan information som antagits ligga till grund för denna typ av bedömningar. Flera rättfärdiganden påpekade också att det var någon annan än de artificiella agenterna som bar skulden för besluten. Vidare analyser indikerade på att deltagare höll medveten hållning mot person i störst utsträckning följt av robot och sedan AIS. Studien väcker frågor kring huruvida skuld som fenomen går att applicera på artificiella agenter och i vilken utsträckning distribuerad skuld är en faktor när artificiella agenter bedöms.
|
Page generated in 0.1153 seconds