Spelling suggestions: "subject:"passivitet"" "subject:"massivitet""
21 |
Frivillighetsrekvisitets innebörd : En analys av frivillighetsrekvisitet i 6 kap. 1 § BrB / The meaning of voluntary participation in 6 kap. 1 § BrBLundström, Marija January 2023 (has links)
No description available.
|
22 |
Om jag inte kan göra nog så gör jag istället ingenting / If I can´t do enough I do nothing instead.Westergren, Gisela January 2018 (has links)
It`s blameful to do nothing. You should catch the day and its possibilities. Every second, minute and day, you have the potential to be constantly productive. Do not lose a second of time that you can use to create an imprint of your existence. Do not waste your time when you have the opportunity to create something measurably valuable. Soon you are gone and the competition is great. Doing nothing is a task that fewer and fewer are devoted to, to a lesser extent. We are expected to always be accessible and keep up to date with what is happening around us. There is a constant occupation of our sense of mind, thoughtfulness and rest is unprioritized. We try to maximize the part of our time when we are productive and active to absurdity. The goal seems to make as big imprint of our existence as possible. Fast and more is applauded until the day we burn ourselves out. In my work, I investigate passivity as backlash in a faster world, in a world where focus is on production, efficiency and results. A world where everything worth valuing is measurable. What is really a desired result and is it always possible to measure? Who really gets that gain from our fast life? Can passivity and slowness act as an activist act? Can one passively create something measurable? Is burning time perhaps our time´s most provocative act? With my work, I want to question my constant bad conscience about being insufficient and my feeling of not doing enough. If I can´t do enough, I do nothing instead. / Det är skuldbelagt att göra ingenting. Du bör fånga dagen och dess möjligheter. Varje sekund, minut och dag har du potential att vara konstant produktiv. Förlora inte en sekund av tid som du kan använda till att skapa ett avtryck av din existens. Slösa inte med din tid när du har möjlighet att skapa något mätbart värdefullt. Snart är du borta och konkurrensen är stor. Att göra ingenting är en syssla som allt färre ägnar sig åt. Vi förväntas alltid vara tillgängliga och hålla oss uppdaterade om vad som händer runt oss. Det sker ständigt en ockupation av våra sinnesintryck. Eftertänksamhet och vila prioriteras bort. Vi försöker att maximera den del av vår tid då vi är produktiva och aktiva till absurditet. Målet verkar vara att hinna sätta ett så stort avtryck av vår existens som möjligt. Snabbare och mer applåderas till den dagen då vi bränner ut oss. I mitt arbete undersöker jag passivitet som motreaktion till en snabbare värld, i en värld där fokus ligger på produktion, effektivitet och resultat. I en värld där endast det som är mätbart ges ett värde. Vad är egentligen ett önskat resultat och är det alltid möjligt att mäta? Vem är det egentligen som får vinsten av vårt snabba liv? Kan passivitet och långsamhet fungera som en aktivistisk handling? Kan man passivt skapa något mätbart? Är ”att bränna tid” kanske vår tids mest provokativa handling? Med mitt arbete vill jag ifrågasätta mitt konstanta dåliga samvete om att vara otillräcklig och min känsla av att jag inte gör tillräckligt. Om jag inte kan göra nog så gör jag istället ingenting.
|
23 |
Iscensättning av sjukdom : En performativ och bildsemiotisk studie av svenska konvalescentmotiv 1884–1933 / The Staging of Sickness : A Performative and Visual Semiotic Study of Swedish Convalescence Motifs from 1884–1933Cserhalmi, Nora January 2021 (has links)
This thesis concerns six Swedish paintings depicting sick or convalescent individuals; Richard Bergh’s Konvalescent (unfinished, 1886), Flickan och Döden (1888), Eva Bonnier’s Magdalena (1887), Gustaf Magnusson’s Konvalescent (1933), Jenny Nyström’s Konvalescenten (1884), and Georg Pauli’s Vid sjukbädden (1885). The purpose of this study is to examine how sickness is portrayed and staged using performative theory and visual semiotics. The thesis takes into account that tuberculosis, being a widespread disease during the 18th and 19th Century, made it a topic of exploration in the contemporary art. With this as the framework the thesis examines whether or not it is possible to diagnose the depicted individuals. The results shows that sickness first and foremost is portrayed and staged in signs regarding the body: the face, the hands, and how the body is posed. Lastly, it is suggested that these artworks can be seen as cultural symbols of TB, since not being viable for a strictly medicinal diagnosis they are more the result of the contemporary need to examine TB and its effects on society and culture. The paintings becomes – such as a body is a vessel for a disease – vessels for the disease culturally speaking.
|
24 |
( vill )( will ) : tankar i närheten av två halvcirklar thoughts near a broken circle / ( vill )( will ) : tankar i närheten av två halvcirklar thoughts near a broken circleBoman, Ida January 2022 (has links)
Marken är något fundamentalt. Jag dras till att skapa hålrum och att gjuta av dem. Låta händerna leda. Det är något som attraherar mig med att inte riktigt kunna föreställa mig formen av hålrummet i tanken, att det är ett glapp i överföringen mellan händernas rörelser och tankens. Att värdera det definierade högre än det odefinierade, vill jag lägga i en parantes. Vi använder språk som materia, vi bygger betydelser, rum som skapar sammanhang, stödkonstruktioner, konstruktion som är dikt, som är en rörelse som är jord som är ett arbete som är sten som är en förflyttning som är trä som är en handling som är metall som är nära intill, att skulptera en tanke. Det är idén om att kroppen har en korrekt form som gör kroppen korrupt. Den brutna cirkeln är på ett sätt en helhet av två korrupta kroppar. Kategorier och definitioner är något verkligt, oavsett hur de är skapade eller kommit till. Vi uppmärksammar genast om något är konstigt. Två enheter som vi uppfattar som separata, är separata. Om de inte varit separata skulle vi uppfattat de som ett och inte som två. Det här ser vi omedelbart. Om vi inte är i ett främmande sammanhang med främmande definitioner, men då kommer säkerligen någon ganska snart att uppmärksamma oss på hur saker hänger ihop. Människor är hjälpsamma på sådant sätt. / My work may be described as bordering between sculpture and installation, intuitive and conceptual, it could in a way be seen as a broken circle, as one, but i will work hard to make the two entities, the two seemingly half circle shaped entities, to be separate, to be two. I will assert they are one work but also not, I will assert their indepencence, they are two. The bridge, the connection, will (or will not) happen in the thought, not by sight. There will be no side-by-side, object dialog in near space, rather association through memory and through distance. Like an object or some kind of occurence is planted early on in a movie and then reoccurs later on with the purpuse to further the understanding of course of events. We tend to read two half circles near each other as a whole circle. Robert Morris made two half circles with only a thin lit gap underlining their distinct form, but at the same time dissolving them as a broken circle. It is the idea of of a correct body that makes a body corrupt. The broken circle is in a way the whole of two corrupt bodies.
|
Page generated in 0.0335 seconds